El+Sofisme

Els Sofistes.
A diferència dels altres filòsofs els sofistes no crearen una sola escola, preferiren crear un moviment integrat per nombrosos savis que compartien uns convenciments comuns: 1- **Precupació humanista** contraria a la cosmològica dels anteriors filòsofs. 2- Actitud **crítica** envers les institucions, acusades de crear lleis naturals (inventades) 3- **Escepticisme** “si no és possible discernir el que és veritable del que no, l’unica actitud racional és el dubte”. 4- **Relativisme** davant de la veritat i els valors morals. De fet els sofistes tenien més convenciments en comú com la **confiança en l’educació** o l’exigència de **pagament per els serveis donats**, però aquestes quatre són les que millor defineixen aquest col•lectiu. Els sofistes acostumen a ser separats en dues etapes: - La primera sofística on la crítica era menys radical i més constructiva - La segona sofistica, que destaca per el caràcter amarg i destructiu, en contraposició clara entre natura i convencionalismes socials. 
 * Plató i Aristòtil** es mostraren molt crítics a aquest moviment.--> ** Xavier Armiñana Maristany **
 * Sòcrates** també es va mostrar molt crític amb aquest moviment. Molta gent confón Sofistes amb Socràtics, i són ben bé el contrari, és un error que cal evitar, doncs les idees de [|Sòcrates] eren contràries a les Sofistes.

Convencionalisme vs. Natura.
L’originalitat dels sofistes rau en posar en dubte moltes de les coses que havien estat acceptades, lluitaven contra tot lo convencional. Plantejaven necessari discutir i discernir entre allò que era realment natura o llei natural i el que era convencionalisme o llei de l’home. Es negaven a acceptar les lleis de la ciutat ja que eren elaboracions humanes i, per tant convencionals i canviants.--> Xavier Armiñana Maristany 

//**Segons la primera Sofística**//
Aquesta sofística agrupa tots els anteriors a la guerra del Peloponès, la seva crítica, com dèiem, és menys radical i més constructiva. Intenten fonamentar racionalment les lleis, els déus, i els valors. Mantenen que l’home més ben dotat naturalment ha de posar el seu arete (superioritat corporal i espiritual) al servei de la comunitat, a part a de governar la ciutat perquè aquesta en surti beneficiada. El membre més qualificat del moviment fou **Protàgores**.--> Xavier Armiñana Maristany



//**Segons la segona Sofística**//
La més radical de les dues sofístiques, aquesta assegura que la llei és la màxima injustícia contra la natura, que no té altres lleis que la del més fort i la del plaer individual. La llei humana només pretén la submissió dels forts als febles. Asseguraven que la natura feia els homes desiguals, i que en la ciutat havien de prevaler els més forts, savis i astuts, com en una jungla diríem avui, per tant ja no és l’home que ha de posat el seus serveis a la comunitat, més be aquest ha de satisfer el seu desig personal. La comunitat es mostra enemiga de l’individu, el màxim exponent d’aquest moviment fou **Càl•licles** que negava la igualtat humana.--> Xavier Armiñana Maristany.

Sofista –> del grec, sophós –> savi. Els grecs el feien servir per designar l’home que destacava en qualsevol tipus de saber, tant teòric com pràctic. Dominen l’art de l’oratòria( que acaba derivant en l’art de convèncer el contrari).