La+vigència+de+Plató+i+els+seus+principals+crítics

Tant Plató com altres filòsofs de la mateixa època el seu rastre està vigent ens els nostres dies. Centrant-nos en Plató especialment, trobem constatacions de tot el que va fer segles enrere. Una de les moltíssimes coses que ens va aportar, va ser en el àmbit de la política, la democràcia. Aquest sistema polític es troba, evidentment, vigent en els nostres temps i sense l'aportació de Plató no seria possible. Plató distingeix la societat mesurant la seva ànima o coneixement ja que segons plató l’ànima es on resideixen les idees i el coneixement, hi podem dir que la nostra societat està estructurada així qui mes coneixement és més amunt pot estar en la estructura social, perquè la societat es basa en el coneixement com a poder, i encara que el fort tingui que estar al servei del dèbil, el fort contínua “governant” la societat. Per això la nostra estructura social es tal i com Plató la formula: Ànima racional → governants Ànima Irascible → guardians Ànima Apetitiva → productors També de plató ens ha arribat la diferencia entre el món físic i el mon metafísic. I com a últim segueix vigent la existència de l’afirmació que la filosofia i totes les ciències tenen com a finalitat trobar la veritat, es a dir trobar les idees i les essències de les coses. **__ Els principals crítics de Plató: F. NIETZSCHE i K. POPPER __** Nietzsche també crítica la cultura occidental basant-se en els errors dogmàtics que s’arrosseguen des que Plató va inventar l’esperit pur i la idea del bé en si mateix. Nietzsche critica el dogmatisme platònic des dels àmbits següents: - La moral occidental és antinatural, ja que imposa unes lleis o virtuts en contra dels instints de la vida - La religió és alienants. Neix de la por de l’home que té de si mateix, ho definiríem com un mecanisme de defensa que ens permet atribuir el destí a un ésser més poderós com és Déu. - La filosofia en concret la metafísica es fonamenta en un error: la creença, d’origen platònic, en l’existència del món que és l’antítesi del món real, un món perfecte i absolut que ens porta a creure que la realitat no es pot trobar entre les coses lligades al devenir, per la qual cosa els filòsofs s’esforcen per acostar-se a un altre món, per estar en possessió de la veritat, sense adonar-se que ‘’ les característiques que s’han assignat al veritable ésser de les coses són les del no ser, del no res, pel fet de no ser una pura il·lusió’’.
 * __ La vigència de Plató en el món contemporani __**
 * __ F. NIETZSCHE: __**

**__ K. POPPER: __** En relació a Plató, Popper afirmava que aquell que creia en la llei del destí històric, la llei de la decadència, podia ser superada per la voluntat moral de l’home recolzada per la raó. Aquesta decadència estava lligada amb el que el filòsof grec anomenava com a llei de degeneració moral i de la qual depenia la degeneració política, cosa que conduïa a la corrupció. Plató creia en la possibilitat de mantenir aquesta corrupció mitjançant l’arribada d’un “gran legislador” que sigui capaç de posar fi al període de decadència política. Popper afirmava que quan parlava de la raó o del racionalisme estava convençut que es podia aprendre per mitjà de la crítica dels nostres errors, per tant, el verdader racionalista creu que només la discussió crítica pot ajudar-nos a ‘separar el gra de la palla en el terreny de les idees’.

video plató/matrix: http://www.youtube.com/watch?v=KSf6iMyD8K8

frases: 'el cos humà es el carruatge; el jo, l'home que el condueix; el pensament son les regnes, i els sentiments, els caballs' (referència al mite del tir alat)

'Allá on el poder es codiciat i disputat no pot haver bon govern ni regnarà la concòrdia' Política Platoniana

Equip 7: Cihara Vilchez, Marc Lluís, Maria Falcó, Laura Mezquíriz i Maria Figueras