RESUM+LECTURA+CAP.+2

Resum dels capítols 2 del diàleg "Fedó" de Plató:  Cap 7 linia 628-335 ||  Exitencia del anima fora del cos  ||  Afirma que despres de la mort existeix la anima fora del cos, i va a parar al Hades, segons una doctrina antiga. ||   //Si aixo es així, és a dir, els vivents reneixen dels morts, en quin altre lloc es podríen trobar les nostres animes sinó allí?// || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">645-700 || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">Els contraris.(morir i viure) || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">Exposa que tot alló, que te un contrari s'origina a partit d'aquest, per exemple alló que es gran, s'ha fet gran perquè abans era petit, i com aquest exemple ens exposa molts més, fins arribar a la conclusió de que el contrari de morir es viure, per tant del que ès mort neixen totes les coses vives. || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">//No haurem d'equilibrar aquest procés amb el contrari per tal de no deixar coixa la naturalesa?// || <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">linia 735-760 || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">El contrari morir viure || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">Afirma que si no existeis aquest procés, tot acabaria tenint una forma identica fins arribar al punt de que no es generaria res, tot sequiria un moviment rectilini, on tot acabaria en el mateix estat, i tot acabaria consumit en la mort. || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">//Si no s'admet que les coses es compensen sempre genereant-se les unes de les altres, com en una mena de moviment circular....no penses que tot acabaria tenint una forma idèntica?// || 1072-1144 || L'ànima i el cos || Els homes estan formats per 2 coses: ·L’**ànima** <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: Wingdings; mso-ansi-language: CA; mso-ascii-font-family: Arial; mso-hansi-font-family: Arial; mso-bidi-font-family: Arial; mso-char-type: symbol; mso-symbol-font-family: Wingdings"> à invariable, simple  (món invisible) es basa en la intel·ligència ·El **cos** <span style="FONT-SIZE: 10pt; FONT-FAMILY: Wingdings; mso-ansi-language: CA; mso-ascii-font-family: Arial; mso-hansi-font-family: Arial; mso-bidi-font-family: Arial; mso-char-type: symbol; mso-symbol-font-family: Wingdings"> à variable, compost ( món visible) es basa en els sentits || Si vols doncs, suposem que hi ha dues classes de realitat, la visible i la invisible. I que la invisible és sempre idèntica a si mateixa i la visible no ho és mai. Au doncs, hi ha en nosaltres res més que d'una banda el col i de l'altre l'ànima? Res més. || 1144-1168 || La purificació i la visió errònia de l'ànima || L'anima s'allunya de la divinitat quan es basa en els sentits (visió errònia) i s'acosta a la divinitat i la immortalitat quan fa cas de les idees (purificació). || '<span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">l’ànima, quan utilitza el cos per <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">examinar alguna cosa amb la vista, l’oïda o algun altre dels <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">sentits és arross <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">egada pel cos vers les <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">coses que mai no són idèntiques a si mateixes i en contacte <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">amb aquestes coses es troba extraviada, torbada i marejada <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> com si s’hagués embriagat? <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">En canvi, quan ella fa aquest examen tota sola, s’adreça vers <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">allò que és pur, existent per sempre, immortal i idèntic a si <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">mateix; <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> i així s’acaba el <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">seu extraviar-se, ja que en contacte amb aquelles coses roman <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular">sempre idèntica a si mateixa en relació amb elles. || 1168 -1192 || <span style="FONT-SIZE: 12pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">L'anima mana i el cos obeeix || L’anima mana (és divina, immortal, intel·ligible, no es disgrega, té una forma única i és invariable) i el cos obeeix (és humà, mortal, inintel·ligible, dissoluble, té formes múltiples i és variable) || <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> L’ànima és allò que és més semblant al diví, a l’immortal, a l’intel·ligible, al que té una forma única <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> i no es disgrega, al que roman estable sempre de la mateixa manera; en canvi, el cos és el més semblant al que és humà, mortal, de formes múltiples, inintel·ligible, dissoluble i mai no roman idèntic a si mateix.’ ‘Si les coses són així, no li escau al cos el fet de disgregar-se ràpidament, mentre que a l’ànima li escau no disgregar-se gens, o gairebé gens?’   || || línies(1276-1279) <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">(1281-1283) || <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-font-weight: bold">L’ànima bona || És la que exerceix el raonament filosòfic passa a ser un animal sociable, mansa. (abella, formiga, ésser humà) || “ la virtut cívica del problema que anomenem moderació i justícia, nascuda del costum i de la pràctica sense necessitat de filosofia o raonament?”...” perquè és probable que aquestes tornin a una espècie sociable i mansa, com ara les abelles, les vespes o les formigues; i fins i tot que tornin al gènere humà.” || Línies (1349-1350); (1353-1355); (1358-1359) || Els plaers i els dolors || Els plaers i els dolors claven l’ànima al cos Aleshores mai s’arribarà a l’Hades en estat de puresa i l’ànima anirà a caure en un nou cos. || “ cada plaer i cada dolor clava l’anima al cos, com amb un clau”...” l’ànima acaba tenint el seu mateix tarannà i la mateixa manera de fer,de manera que mai podrà mai passar a l’Hades en estat e puresa,”.. <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">“ això farà que no pugui participar de la comunió amb el que és diví, pur i uniforme”. ||
 * <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">**Capítol/ Linia** || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">**Tema/ Tesi** || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">**Comentari** || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">**Text** ||
 * <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">
 * <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">Cap 7
 * <span style="FONT-FAMILY: Arial,sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial,Helvetica,sans-serif">Cap 7
 * <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">Cap 8 787-823  || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">teoria de la reminisc<span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">ència   || <span style="FONT-FAMILY: Arial, sans-serif">Aquesta teoria afirma que conèixer es recordar. Segons Plató quan l'ànima cau del món de les idees (anima perfecta i sàvia), i entre en un cos, oblida tot el que sabia. L'objectiu es recordar tot el coneixement perdut.  || <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">//<span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"> <span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12px; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">i no estem d'acord també que la reminiscència és una forma de coneixement que sobrevé d'una determinada manera? La manera a què em refereixo és aquesta: quan algú veu, sent, o percep per algun sentit alguna cosa, no tan sols coneix allò que percep, sinò que també li ve a la ment alguna altre cosa  .// ||
 * cap 9
 * cap 9
 * cap 9
 * cap 9 1192-1245 || La vida filosòfica i la vida dels sentits || Segons la vida que duu l’anima pot seguir dos camins: la vida filosòfica: va en companyia dels deus; o la vida dels sentits: arrossega un llast físic (no arriba mai als deus)   || <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> si en el moment de la separació és pura i no arrossega amb ella res de corporal,  <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> aleshores no haurà fet altra cosa que practicar com cal la fi losofi a i exercitar-se veritablement a morir sense difi cultats. Però, si l’ànima es troba contaminada i impura en el moment de ser alliberada del cos,  <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> quedarà agafada pel que és corporal, que se li haurà fet connatural a causa de la conversa i la convivència  <span style="FONT-SIZE: 10.5pt; FONT-FAMILY: BulmerMTStd-Regular; mso-bidi-font-family: BulmerMTStd-Regular"> amb el cos, estant com estava sempre amb ell exercitant- se tota a servir-lo.  ||
 * CAPÍTOL- 9 línies(1263-1265) <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-font-weight: bold">(1268-1270) || L’ànima dolenta || Acaba incorporant-se a un cos nou segons el que havia sentit: Golafreria,insolència; injustícia, tirania (cos d’ase o animals semblants; cos de llop, falcons, esparvers..) || ' per exemple, que els qui havien practicat la golafreria, la insolència o l’amor a la beguda sense cap mena de restricció es probable que entrin en cossos d’ase o d’animals semblants” <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">“ els qui han estimat sobretot la injustícia, la tirania o la rapinya passarien a bèsties com ara llops, falcons o esparvers”...
 * CAPÍTOL 9
 * CAPÍTOL 9 <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">línies(1316-1321) || <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">La filosofia || <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">La filosofia mostra l’engany dels sentits i persuadeix l’ànima que allò que creia real no ho és. || <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">“ la filosofia pren en les seves mans una ànima que es troba en aquest estat, li dóna suaument bons consells i procura d’alliberar-la, mostrant-li que el que ella veu amb els ulls stà ple d’enganys, com <span style="FONT-SIZE: 11pt; FONT-FAMILY: Arial; mso-ansi-language: CA; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: ES; mso-bidi-language: AR-SA">ho està també el que capta per l’oïda o per qualsevol altre dels sentits...” ||
 * CAPÍTOL -9

Carlina Martinez, Ona Humbert, Montserrat Molinas, Cristina Jiménez i Anna Hernández