ciara

Per a seguir amb la mateixa tònica de sempre, avui, també he sortit a fer alguna cosa de esport i a escoltar música, prioritzant el rap. Escoltant, una llista de cançons aleatòries, m'ha sortit una que deia:

Jamás intentes negarlo, no, no intentes negarlo, tú, tú que sólo sabes escuchar canciones pachangeras y facilonas, de amorios baratos y esas gilipolleces, tú que te pasas el día mandando mensajitos al Cronicas Marcianas, y que llamas al 906 para votar por Ainhoa, mientras Telefónica tiene más pasta que toda África junta, **tú que no estudias porque este sistema educativo quiere que seas ignorante, para manipularte como una jodida marioneta**, y luego vas de mafiosillo y de chiquillo chungo, sin saber la libertad que te quita esa pastilla que te hace sentir formar parte de algo, ¿de qué formas parte, eh?...

Aquest fragment m'ha fet pensar bastant, al voltant de una temàtica social, actual i política. Vosaltres, també penseu que ens manipulen per totes bandes? Jo, cada día que passa, m'en adono més. Tot i així, potser, els meus pensaments massa... reivindicatius? Em fan pensar de manera massa revolucionaria, i per això, m'agradaria saber, què en penseu vosaltres, la generació encarregada d'aixecar el país que ara s'ens deixa en prèstec. Certament és així. Passo, amb el comandament a distància, la oferta publicitaria i d'oci que s'ens ofereix a la TV... i només trobo un grupet d'homes i dones, que es fan passar per periodistes (dubto que tinguin el graduat escolar), els quals critiquen, defensen, animen... (depen del dia) a 'gent' que no tinc ni la més remota idea de qui son, guanyar-se l'etiqueta efímera de 'famós' per haver-te beneficiat a un cantant/torero/freak d'encefalograma pla crec que porta més inconvenients que beneficis, a no ser, que la teva parla també demostri una certa deficiència mental, com sol passar en aquests casos. Telenoticies, ens mostren el que l'estat vol. De tant en tant, critiquen la política de cert dirigent, mostren què s'està tramant al Congrès dels diputats o exposen (en part) manisfestacions, aldarulls o 'follones' que s'esdevenen a diari a les grans ciutats. El que no ens mostren, són els polítics explicant-nos (de manera clara, obviament) perque els sous no pujen, mentre els preus i les hipoteques ho fan a ritme intrepidant.

Podria seguir amb una llarga llista... però crec que ja ha quedat prou clar el concepte.

Ara vull, la vostra opinió, científics filòsofs.

cihara.

Sí, és cert. Ens manipulen. L'assumpte, però, va molt més enllà del que és la manipulació sobre nosaltres. Ens acostem a un aspecte molt més ampli, que és la mateixa naturalesa humana. Al meu parer és aquesta mateixa naturalesa la que defineix que siguem éssers naturalment manipulats. Com a mínim, si establim que la naturalesa defineix que els pares han de cuidar a les criatures. Aquest és el primer pas de la manipulació, on els pares ens adapten al seu gust, o com a mínim ho farien si fóssim ens tant purs com per poder esser modificats com ho és una bola de fang. No obstant això, no és del tot així. La globalitat i la observació ens doten de la capacitat de rebre estímuls, d’analitzar i repetir. Si veiem que els pares no ens serveixen quan els demanem quelcom, tal i com fem nosaltres com a criatures, nosaltres aprenem que no sempre hem de servir. I així amb milers d’assumptes. De fet, això defineix que la nostra pròpia manera de ser no és més que una burda còpia de totes aquelles que ens han envoltat, escollint a partir d’un criteri (probablement copiat d’una combinació d’altres criteris) allò a què ens volem assemblar i allò al qual no.

Tot i això, parlar només dels pares és cruel i polèmic, així que optaré per parlar d’un assumpte ja una mica més genèric (i espero que igual de polèmic, si això obre les portes a l’activitat dels “participants del debat”): La manipulació per part de la societat. Com bé ha indicat la Cihara (vegeu la presentació del debat, que és l’entrada anterior), les notícies ens mostren allò que precisa de ser ensenyat, no allò que potser sí és notícia. De manera divertida podem fer referència a una qüestió força recent que és probable que faci dies que estigui esdevenint: La grip porcina. He d’admetre que parlar de porcs (els animals) em fa perdre la poca credibilitat que tinc, com a mínim a mig debat filosòfic, però em sembla força encertat esmentar-los si pretenem parlar dels informatius. Donant un cop d’ull a les fonts veiem que el primer cas de grip porcina (la que es transmetria en aquestes dates) es donà el 18 de març de 2009, aquest mateix any. Si pensem en les dates d’alerta del fenomen ja avancem un mes, ans sigui per a tots conegut que avui en dia la informació pot ser transmesa en qüestió d’hores. L’intent d’amagar la propagació ha alentit el procés de recerca de la vacuna, que sembla que va en bon camí, però de moment ningú acaba d’enllestir. Fins a quin punt l’interès d’evitar la preocupació de la població ha estat motiu del mateix caos? Per què no han avisat d’això i ens han seguit parlant d’afers de persones la vida de les quals hauria de conservar la privacitat? (Sí, allò que ningú respecta, i menys ara que a Internet es pot obtenir informació d’un bon percentatge de la població) Probablement per mantenir-nos quiets, com a ovelles, sense pensar en les protestes i el caos en sí. I això ens fa caure en una altra teoria: Qui és aquell que, entre les ombres, manipula els medis i la mateixa humanitat? Perquè, és clar, la manipulació no és una paraula que manqui de subjecte.

Pràcticament ningú s’entrebancaria amb aquesta pregunta. No és que ningú ens manipuli, però sí estem manipulats. La raó és ben senzilla, un cop trobem els causants d’aquest paradigma. No és la societat, ni els polítics, ni la televisió que ens menja el cap. Bé, de fet sí (Estudiar el cinisme té la seva vessant pràctica). Els causants són tots aquests i tots aquells altres que es mantenen amb la boca tancada. Jo mateix, igual que tu, lector, que també mous a tots aquells que alguna vegada et coneixen o coneixen a algú a qui hagi afectat la teva pròpia presència. En resum, qui ens manipula som nosaltres: Els mateixos éssers humans.


 * Oriol López Torres**