equip+2+-+Matrix

 =Matrix.=

**1. Elements platònics presents a la pel·lícula** Un dels elements platònics que apareixen durant Matrix, es el mite de la caverna, on Matrix representa la caverna. Tothom que viu dins la caverna és ignorant, i viu un món irreal, en un món d’ombres i al que només arribem a través dels sentits, per tant imperfecte. Realment els seus cossos es troben en uns grans cultius de persones, i al seu cervell arriben uns corrents elèctrics que entren a la seva ment per tal de treure l'energia del cos per a la subsistència de les màquines. Com veiem a la pel·lícula Neo pren la pastilla que el porta dins de Matrix, i comença a veure tot aquell món fals que l'envoltava, aquell que per Plató era la caverna, en aquest punt de la pel·lícula ens mostra dos móns, un d’ells el sensible que seria el fictici, on viuen els presoners de la caverna, i d'on surt Neo graciés a Morfeo, quan surt d’aquest arriba al món de les idees i per tant a d'oblidar tot el seu passat que tan sols és una mentida i adquirir més coneixement, per tant arribarà a la realitat a través de la raó i no dels coneixements. Un dels fets que ens fa diferenciar el món sensible, i el món de les idees, és la forma que tenen d’anomenar al protagonista, en el món sensible, és el //"señor Anderson",// i fora de aquest és Neo. Per tant, aquesta pel·lícula té una clara relació amb la filosofia platònica, sobretot en els temes referits al mite de la caverna i els dos móns, el sensible i el de les idees. Finalment podem dir que la pel·lícula, és el mite de la caverna però ambientat en un futur on seran les màquines les que ens dominin a nosaltres. Morfeo: …¿sabes de lo que te estoy hablando? Neo: ¿De Matrix? Morfeo: ¿Te gustaría realmente saber lo que es? Matrix nos rodea. Está por todas partes, incluso ahora, en esta misma habitación. Puedes verla si miras por la ventana, o al encender la televisión. Puedes sentirla, cuando vas a trabajar, cuando vas a la iglesia, cuando pagas tus impuestos. Es el mundo que ha sido puesto ante tus ojos para ocultarte la verdad. En aquest fragment es veu com Morfeo li explica, que Matrix es una total mentida,i que esta rodejat d’un món fals. També s’ens presenta la teoria de la reminiscència, ja que Neo pateix ja al principi de la pel·lícula, una sèrie de somnis revel·ladors. Aquests somnis ens demostren que Neo està recordant allò que en el moment de néixer ja sap, és a dir, en el moment de néixer ja posseeix el coneixement d’una realitat paral·lela. Per últim, la pel·lícula recull la teoria platònica que diu que "el coneixement està a l’interior". Aquesta teoria la podem veure reflectida quan Morfeo li diu a Neo que Matrix s’ha de veure amb els propis ulls. **2. Elements filosòfics no platònics presents en la pel·lícula** Dins dels elements no platònics, observem l’Oracle de Delfos, que ens afirma "coneix-te a tu mateix".

**3. Valoració de la pel·lícula** La pel·lícula de Matrix ens mostra com el protagonista, es dona compte de que el món en el que es pensava que vivia no era més que una simulació virtual, en la qual es veu sotmet a una sèrie de cables connectats al seu cervell. Reflecteix perfectament que la realitat està dominada, esclavitzada per les màquines. A més a més, està basada en la teoria de la caverna de Plató, per tant podem obtenir una visió filosòfica en la que nosaltres podríem estar presoners del món de la il·lusió, de tot allò que considerem la realitat, la qual podria no ser res més que ombres i efímeres aparences. És tracta d’un //film// que posa el teu cervell en marxa, que et fa pensar en tot allò que se’ns pot estar passant per alt, ens fa pensar si podem arribar a estar sotmesos a alguna no-realitat, i fins i tot, et fa posar-te davant d’una cullera per intentar doblegar-la amb la ment, com ho fa el protagonista. En definitiva, es tracta d’una pel·lícula, però aquesta és una pel·lícula no tan allunyada de la realitat. **4. Recull de frases significatives.** //Eres un esclavo, Neo. Igual que los demás, naciste en cautiverio. Naciste en una prisión que no puedes ni oler ni saborear ni tocar. Una prisión para tu mente.// -Veiem com Morfeo li fa entendre, que Matrix, era tan sols un món de sentits, que era una presó per a la seva ment, una presó on no hi havia lloc per la raó. //Matrix te posee. Tú te crees dueño de tu vida, de tus acciones, de todas esas pequeñas o grandes cosas que haces cada día, pero... ¿Cómo podrías demostrar que todo esto no es una ilusión? ¿Nunca has tenido un sueño que pareciera muy real? ¿Cómo sabrías entonces diferenciar sueño de realidad? El hacer creer que se vive una existencia normal es un poder muy grande, una forma de control terrible.// - En aquest fragment, veiem reflectides dues idees. D’una banda observem com Morfeo afirma que tot allò que ens envolta forma part de Matrix, i per tant, ens dona a entendre que estem dins una realitat fictícia, una no-realitat. D’altra banda, també observem que Neo ja posseeix somnis en els quals dubta de la realitat. Això ens apropa a la idea platònica de la reminiscència, que ens diu que conèixer és tant sols recordar allò que ja sabem, ja que Neo ja sap en el moment de néixer que hi ha quelcom més que la realitat que observa diàriament. //Esta es tu última oportunidad, después ya no podrás echarte atrás. Si tomas la pastilla roja te quedarás en el país de las maravillas y yo te enseñaré hasta donde llega la madriguera de conejos. Recuerda, lo único que te ofrezco es la verdad, nada más.// - Ens mostra la dualitat dels dos mons: el món material i sensible que està representat amb la pastilla blava, i el món de les idees que és la pastilla vermella. Neo ha d’escollir entre una d’aquestes dues realitats, és a dir, quedar-se dins de la caverna, o sortir a l’exterior i poder actuar amb la raó. //Quisiera compartir una revelación que he tenido desde que estoy aquí. Ésta me sobrevino cuando intenté clasificar su especie. Verá, me di cuenta de que, en realidad, no son mamíferos. Todo los mamíferos de este planeta desarrollan instintivamente un lógico equilibrio con el hábitat natural que les rodea. Pero los humano no lo hacen. Se trasladan a una zona y se multiplican, y siguen multiplicándose hasta que todos los recursos naturales se agotan. Así que el único modo de sobrevivir es extendiéndose hasta otra zona. Existe otro organismo en este planeta que sigue el mismo patrón. ¿Sabe cuál es? Un virus. Los humanos son una enfermedad, son el cáncer de este planeta, son una plaga. Y nosotros somos la única cura.// - Aquest fragment ha arribat a impactar-nos molt, perquè tampoc esta tan lluny de la realitat. És cert que per on passem destruïm el que tenim per convertir-ho en allò altre al qual ens adaptem millor, tal i com diu el fragment el virus del planeta.

//Anna Hernández, Ona humbert, Cris Jiménez; Carol Martinez, Montse Molinas.//