DEBAT+LA+JUSTÍCIA


 * És justa la Justícia? Pot arribat a ser-ho? Quan una acció és vertaderament justa, és justa per a tothom?**

És més, crec que la justicia per culpa de l'ideal de bé que persegueix s'ha tornat fluixa i no es respecta... deixin que m'expliqui, la justícia, tal com la religió, ens ha ensenyat que perdonar és un do pertanyent a l'ideal del bo i del just. Però s'aconseguirà mai la convivència justa amb el perdó? NO. Doncs l'ésser és, abans de tot, animal i per tant lluitarà per imposar les seves idees vers les altres, i destacar per sobre... és a dir, la justicia igualtitaria és antinatural...

Compreguin siusplau que amb això no dic que no s'hagi de defensar als dèbils, només demano més ma dura amb el infractor i que es busqui una manera més productiva de guanyar el respecte que no sigui amb el perdó.


 * Xavier Armiñana i Maristany (Duc de Tiana, Senyor de la Redundància i Marquès del Maresme)**

Us recordaré una frase que deia... "L'home no és dolent per naturalesa, és la societat quie corromp l'home." La veritat és que no recordo si era ben bé així, però la idea és la mateixa. El que vull dir és que la justícia és justa per naturalesa, i és l'home qui la corromp per tal d'intentar que la justícia deixi de ser justa per tal que li doni preferències gairebé sempre, a un mateix, degut a l'egoïsme de l'home.

Per tant, al cap i a la fi, és la societat qui fa que la justícia no sigui justa, tot corrompent l'home d'entre moltes altres coses degut a les accions d'aquests.

La justícia natural, és bona, la justícia humana, per definició, és desigual.

Justícia, per evident que sembli cal dir-ho, és un terme dual: existeix el concepte del conjunt de normes no escrites que porten a l'acte èticament correcte i per altre banda existeix l'aparell regulador de la societat. La conexió entre els dos termes, es tan difusa com ha de ser ja que no es podria viure en una societat perfectement ètica.

La frase que el delegat expressa és una fal·làcia. NO existeix la puresa(per tant no té sentit la corrupció) fora de la societat, i per tant la societat ni corropm ni moralitza, humanitza. La societat és reflex de la natura, i en conseqüencia es basa en el fonament de la lluita constant. La lluita, exclou la possibilitat d'una justícia pura i ens obliga a sacrificar-la enfront el que és practic, es a dir, una justícia que en el meu parer hauria de beneficiar als més hàbils per la lluita i especialment als que contribueixen a convertir la societat en un sistema global repetitiu en tots els nivells d'observació: la societat ha de ser lluita que lluita.


 * Daniel Vidal-Barraquer i Castells (summe pontífice del Danielisme i emperador de les meves sabates i eventualment d'alguna cadira del Santa Anna)**

Jo crec que el terme de justicia sempre serà necessari per una societat avançada i desenvolupada com en la que ens trobem nosaltres. Que seriem sense la justicia? Tothom se la prendria per la seva propia mà i mitjançant accions no ètique d'una societat desenvolupada. Molts judicis quotidians tenen la seva resolució a partir d'aquesta i si no fos aixi estariem envoltats d'un clima caòtic i anarquic. Ara bé, podem afirmar que la justicia és justa? Segur que és el que intenta, ser justa, pero està cla que __mai__ és justa per tots igual i que hi han errors que al correspondré a aquest àmbit, queden molt més remarcats i accentuats. Tota justicia tindria que ser igual per tots els individus d'aquesta societat, cosa que desde el meu punt de vista no és així i afavoreix molt visiblament a gent amb poder que altres persones.


 * David Vide Pifarre**

Ja veig que fa estona que parlem de la justícia com a seguidora de l'ètica. Inevitablement, el que considerem ètica no deixa de ser una mesura presa per la mateixa societat per a posar en comú actes que considerem, o no, correctes. De fet això aclareix que la justícia no deixa de ser, de nou, una convenció social sobre unes idees generalment comuns pel que fa als éssers humans, però tampoc podem dir que correspongui la idea de justícia en totes les zones, països i regions conegudes. Bé, aclarint-ho sobra dir que no.

Tenint-ho present resulta molt més senzill continuar amb la meva aportació al debat. La convenció del significat de justícia no extreu, però, una justícia injusta. Pel que fa a aquesta, definida ara per ara per les lleis i normes determinades, la justícia ha de ser justa en sí. Escollir la justícia de manera democràtica és, de nou, injust per a alguns, però de moment és el sistema, diguem-ne, menys ineficaç. Si tothom respecta aquest conveni i s'aplica tal i com està dictat, pel que hem fixat com a justícia sí és justa. Per altra banda tenim la qüestió de si la justícia és justa per a tothom. Això ha estat desmentit prèviament, la justícia personal mai és justa per a tothom i, per tant, si la convenida i la personal difereixen, és òbvi que no sempre s'acomplirà la variable que esperem que sigui justa. Protestar sobre l'injustícia de la justícia és caure en un error fins que es trobi un millor sistema d'organització polític i social, ja que es contradiu allò ajustat i definit per tots aquells que han volgut fer-ho així. Però, és clar, no tot és just per a tothom. Si així fos, realment ens plantejaríem l'existència de la mateixa justícia?


 * Oriol López Torres**

Sobre la justícia estic a favor amb la opinió d'en Miquel. Crec que la pròpia natura és qui determina una justícia justa i que és la societat qui fa que sigui injusta. Com diuen la naturalesa és sàbia. Si l'home no intervingués en moltes coses les quals intervé, tot aniria millor.

L`aplicació de la justícia és necessària per tenir un ordre dins d'un grup social. El grup social està format per persones (l`home). Si les persones per tenir ordre necessiten justícia com poden elles mateixes crear-la? i a més a més justa? Alguns filòsofs afirmen en les seves teories que un bon polític per a determinar la justícia ha de ser filòsof, ja que aquest està preparat i té prous coneixements per fer-ho. Però no deixa de ser una persona que forma part de la societat, la mateixa societat necessitada de justícia; no per ser filòsof és un ser perfecte o diví, que tot el que diu o fa és correcte o la millor desició.

Per tant, la justícia determinada per qualsevol indiviu de la societat no serà justícia, ni tampoc justa. Ans per la pròpia naturalesa si.


 * Cristina Coll**