RESUM+LECTURA+CAP.+4

Resum del capítol 4 del diàleg "Fedó" de Plató:

Línia 2234 || Teoria de les idees. || Recordatori sobre la relació de les idees i el món material esmentada per Fedó, en referència al capítol previ. || //[...] i van acordar que cada una de les idees era quelcom real i que les altres coses en participen i reben d'elles el nom que tenen.// || Línia 2254 || "Teoria de la relativitat" platònica. || S'explica la relativitat de les qualitats com a introducció del tema dels contraris amb el que continuarà en els paràgrafs següents. Es comenta que quelcom pot ser major o menor respecte una altra cosa, però mai esdevindrà ambdues simultànies envers a una d'única. || //Símmies és a la vegada petit i gran, perquè es troba entremig de l'un i l'altre: a la grandaria de l'un hi presenta la seva petitesa i aquell el sobrepassa i a l'altre li presenta la seva grandària i és ell qui el sobrepassa.// || Línia 2264 || Les relacions entre contraris. || Bàsicament, el text parla sobre la incompatibilitat dels contraris, és a dir, la impossibilitat d'una idea de compartir dues característiques oposades. Així, el sumatori de contraris causarà la desaparició d'ambdós, pel simple fet de que la seva addició és inconsiderable o, en el seu defecte, s'intercanviaran els papers. || //La grandària que hi ha en nosaltres no admet mai la petitesa, ni vol que sigui sobrepassada, sinó que esdevé una de dues coses: o bé fuig i cedeix el seu lloc quan se li presenta el seu contrari, o bé queda destruïda per la presència d'aquesta petitesa.// || Línia 2294 || Contraris de contraris. || Amb això, Plató tracta de reflectir la idea de que un contrari no pot contrariar-se a sí mateix. El que és aquest es contradiurà amb l'altre i, per tant, no podrà formar cap tipus d'enllaç amb el seu "ser" invers. || //Ara parlem d'aquells mateixos contraris que es troben en les coses i dels quals aquestes coses prenen la denominació. Són aquests els que afirmem que mai no voldran generar-se l'un de l'altre.// || Línia 2317 || Contrarietat "directa o indirecta". || Plató simbolitza els contraris a partir de dos elements, la neu i el foc. La neu és el fred, i el foc la calor. Si s'escalfa la neu, deixarà d'esdevenir neu. I si s'acosta la neu al foc aquest deixerà de ser foc, perquè mai es podrà refredar. Encara que la neu i el foc no siguin directament oposats, el fet que la neu tingui la propietat del fred i el foc de la calor, els fa "oposats indirectes", ja que aquests dos sí són oposats. || //La neu no podrà mai rebre la calor i continuar essent el que era, val a dir, neu i calor; sinó que, quan se li acosti la calor, o li cedirà el lloc o quedarà destruïda.// || Línia 2333 || Compatibilitat de contraris || L'autor del text, ja esmentat en les últimes dos-mil trescentes trenta-tres, línies va establir una relació entre els nombres i les seves característiques. En aquest cas, fa servir els nombres parells i senars per fixar-ne l'exemple. És dit que els nombres senars no poden ésser parells de cap mena de les maneres. Tot i així, això no significa que siguin contraris, sinó que incompatibles. Exemplificant-ho, el tres pot ser senar però això no fa que sigui contrari al quatre, que és parell. Senzillament, tenen propietats identificades com a contràries i, per tant, no poden ésser compartides dins un mateix terme. || //Sembla que no són només aquells contraris dels quals parlàvem els que no són compatibles entre si, sinó que tampoc no ho són aquelles coses que, sense ser contràries entre si, tenen sempre en elles aquests contraris. Aquestes coses sembla que no admeten aquella idea que és contrària a la que hi ha en elles, sinó que, així que es presenta, o deixen d'existir o es retiren.// || Línia 2409 || Propietats de les idees || Per tal d'aplicar una idea, és necessari tenir en compte les propietats del qual es parlarà, però no la idea en sí com a aplicació. De mateixa manera, com diu al text que un cos esdevindrà calent pel foc, s'interpreta que qualsevol esdevindrà malalt per la febre i no pel terme de la malaltia. || //En efecte, si em preguntessis què s'ha de produir en un cos perquè esdevingui calent, no et donaria aquella resposta segura d'ignorant que diu que ha de ser la calor, sinó que, a partir del que ara hem dit, te'n donaria una de més subtil, a saber, que ha de ser el foc.// || Línia 2445 || La immortalitat de l'ànima || L'ànima no admet allò que és contrari a aquesta, segons s'ha demostrat abans. Per tant, si l'ànima no tolera la mort perquè conté vida podem afirmar que, com que no pot morir, és immortal. || //-Bé. I allò que no admet la mort com ho anomenem? -Immortal -respongué. -Ara bé, l'ànima no admet la mort? -No. -Per tant, l'ànima és immortal? -És immortal.// || Línia 2469 || L'ànima indestructible || Si l'ànima es pogués destruir, seria possible treure-li tot fragment de vida que pugui contenir en el seu interior. Tanmateix, com abans s'ha demostrat, l'ànima és immortal i aquesta propietat la fa indestructible.Tot això, evidentment, considerant que la mort és sinònim de la destrucció de l'ànima. || //Perquè si l'immortal és indestructible, serà impossible que l'ànima quedi destruïda quan la mort ve contra ella. En efecte, segons dèiem, no admetrà la mort ni quedarà morta, de la mateixa manera que dèiem que el tres no serà parell, ni tampoc el senar, ni el foc serà fred, ni tampoc la calor que hi ha en el foc.// || Línia 2492 || Reiteració sobre l'ànima indestructible || Aquí, Plató fa una pinzellada final per tal de declarar que l'ànima no és destructible. Fa la consideració de que els Déus són immortals, que perduren durant tota una eternitat i, per tant, no es poden destruir. A partir d'això, com són immortals igual que l'ànima i aquesta va lligada a un cos mortal, l'ànima marxa del cos intacta quan aquest mor per tal de reunir-se a l'Hades emb les altres ànimes en un futur, passada la mort. || //Jo pensaria -féu Sòcrates- que almenys pel que fa a la divinitat i a la idea mateixa de la vida, i a qualsevol altra cosa que pugui ser immortal, tots estaran d'acord que no poden ser destruïts. [...] Per tant, si l'immortal és també incorruptible, l'ànima, que és immortal, podrà ser altra cosa que indestructible?// ||
 * ** CAPÍTOL/LÍNIA ** || ** TEMA / TESI ** || ** COMENTARI ** || ** TEXT ** ||
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14
 * Cap 14

Grup 4: Cristina Coll, Gemma Sans i Oriol López.