La+Realitat2

“Somiava el ceg el que veia, i veia el que somiava” Vivim en una realitat absoluta que es tan incerta com la seva pròpia realitat. Tot és tan real, com àngles de visió siguem capaços de tenir, amb el que es converteix en la meva realitat, equidistant de qualsevol altre realitat. La realitat la forman un conjunt de fets possibles, més el conjunt de fets i coses existents, i es allà on coexisteixen un conjunt de realitats possibles, i impossibles, que s’adapten al moment, al fet i a l’individu. Jo convisc constantment la meva realitat que conviu amb les altres realitats dels altres adaptades a la realitat de l’entorn, obligant-nos a tots a aplicar la raó per crear un espai comú de convivència de diferent realitats, per moure’ns junts en un entorn real, fet de petites renuncies. Quant hi ha en una realitat de intuicio, quant de deducció i quant de evidència? I quant hi ha de una mescla de tots? Segons Descartes, no totes les idees tenen la mateixa realitat objectiva, i en la seva tesis diferencia la realitat física i la realitat espiritual. Pero en realitat, no deixem de ser una mescla de les dues, entenent com espiritual tot alló que sobrepasa l’ho físic, com ara els sentiments, les creencies i sensacions. Aixó es el que converteix en les diferents realitats, més enllà del fet concret. Una realitat, cruel en ella mateixa, pot ser percebuda de diferents formes, depenent de les teves propies realitats espirituals, i aixó no la converteix en menys cruel, peró li dóna formes infinites. La nostra percepció, o el nostre moment, pot veure tantes realitats com possibilitats infinites existeixen. Aixó es demostra inclus en la contemplació d’un dibuix, veig el que existeix i interpreto el que sento. Al igual que un ceg, puc veure formes infinites en un dibuix, i totalment diferenciades dels demés, sent el mateix dibuix.
 * __LA REALITAT __**

 Gemma Llonch